\section*{Sammendrag}

Termisk diffusjon er et facinerende fenomen med mange mulige, fremtidige anvendelsesområder. Fenomenet observeres i blandinger som utsettes for en termisk gradient, hvor denne gradienten kan drive en massefluks. Det ble først oppdaget av C. Ludwig, og senere undersøkt nærmere av C. Soret allerede sent på 1800-tallet. Siden den gang har mye forskning blitt investert i å forsøke å forstå og beskrive det som nå ofte kalles Soret-effekten. Ikke minst har man lenge forsøkt å utvikle modeller for å kunne kvantitativt prediktere hvor sterkt masse- og varmestransport kobler i et gitt system. Likevel har til dags dato ingen generelt anvendbar og pålitelig modell blitt presentert i den åpne litteraturen.

Moderne utvikling innen både nano- og bioteknologi, samt hydrogen- og \ce{CO2} lagring, energiteknologi og kjernekraft vil ha stor nytte av muligheten til å prediktere virkningen av termisk diffusjon. Derfor har dette arbeidet undersøkt to forskjellige fremgangsmåter for å modellere termisk diffusjon.

Enskog-løsningene til Boltzmannlikningene for hardkulesystemer har tidligere blitt vist å gi gode prediksjoner for transportkoeffisienter i lavtetthetsregimet. I dette arbeidet evalueres Enskog-løsningene for Mie fluider. Dette resulterer i svært nøyaktige og pålitelige prediksjoner for transportkoeffisienter i gassfasen. Det vises at Mie-potensial-parametre tilpasset til likevektsdata ved bruk av SAFT-tilstandslikninger kan brukes i kombinasjon med Enskog-løsningene for å prediktere transportkoeffisienter med høy nøyaktighet. Dermed kan Enskog-løsningene for Mie-fluider brukes som et bindeledd mellom modellering av likevekts- og ikke-likevektsfenomen.

Prediksjonene til Enskog-løsningene for Mie-fluider har blitt sammenliknet med prediksjonene for harde kuler. Det demonstreres at løsningene for Mie-fluider fanger opp både temperatur- og sammensetningsavhengigheter som ikke fanges opp av løsningene for harde kuler. Fordi disse avhengighetene fanges opp, gir denne nye implementasjonen en vesentlig bedre representasjon av virkelige systemer enn de mer hyppig brukte hardkuleløsningene.

I nylige arbeider har det blitt vist at en modell foreslått av Kempers for prediksjon av Soretkoeffisienten er upålitelig. Den nye implementasjonen av Enskog-løsningene for Mie-fluider har blitt brukt for å undersøke antakelsene bak Kempers-modellen i detalj. Det vises at antakelsene vedrørende sammenhengen mellom kinetisk gassteori, likevektstermodynamikk og den stasjonære tilstanden etter all sannsynlighet ikke holder. Følgelig bør fremtidige forsøk på å utvikle universelle modeller for Soretkoeffisienten fokusere på andre fremgangsmåter, heller enn å forsøke å utbedre Kempers-modellen.